![](https://lib.nmu.org.ua/wp-content/uploads/2023/03/123-1170x605.jpg)
19 березня – день народження Ліни КОСТЕНКО
19.03.2023Для української поетеси війна росії проти України не перша в житті війна, вона пам’ятає Другу світову, тому не злякалася, а продовжувала творити.
Її вірші – це теж зброя, яка надихає наших захисників і підтримує всіх українців
«Мені ось ці бомби о четвертій ранку, мені вони звичні з мого дитинства. Я ж належу до покоління, яке пережило Другу світову війну. А тепер я знов почула ті самі бомби страшні. І ви знаєте, мушу сказати, що я не злякалася», -зазначила поетеса.
Ліна Костенко розповіла, що, як і завжди, продовжувала робити свою справу – писати.
«Я ні разу не пішла в укриття. Воно гуде, думаю, ну добре – вб’є, то вб’є. Весь час писала. Перший місяць, правда, не дуже писалося. Перший місяць я стежила за кожним кроком, нюансом цієї війни. А потім взяла себе у руки й почала писати, писати. І все», – пояснила Ліна Костенко. Її вірші – це теж зброя, яка надихає наших захисників і підтримує всіх українців.
Нагадаємо, Ліна Костенко отримала найвищу нагороду Франції – Орден Почесного легіону.
За матеріалами https://bigkyiv.com.ua/
Ліна Костенко: пронизливі вірші про війну
Ми воїни. Не ледарі. Не лежні
І наше діло праведне й святе.
Бо хто за що, а ми за незалежність.
Отож нам так і важко через те.
***
І жах, і кров, і смерть, і відчай,
І клекіт хижої орди,
Маленький сірий чоловічок
Накоїв чорної біди.
Це звір огидної породи,
Лох-Несс холодної Неви.
Куди ж ви дивитесь, народи?!
Сьогодні ми, а завтра – ви.
***
Розп’ято нас між заходом і сходом.
Що не орел — печінку нам довбе.
Зласкався, доле, над моїм народом,
щоб він не дався знівечить себе!
***
Це ж треба мати сатанинський намір,
чаїть в собі невиліковний сказ,
щоб тяжко так знущатися над нами,
та ще й у всьому звинувачувати нас!
***
Історії ж бо пишуть на столі.
Ми ж пишем кров’ю на своїй землі.
***
І щось в мені таке велить
збіліти в гнів до сотого коліна!
І щось в мені таке болить,
що це і є, напевно, Україна.